ІНФОРМАЦІЯ
про медико-біологічне  нововведення, яке рекомендується  для впровадження

Шифр i назва ндр та строки виконання :А.97.02 "Вивчити особливості перебігу і лікування неспецифічних захворювань легень (НЗЛ) у дітей, інфікованих та неінфікованих туберкульозом, в сучасних екологічних умовах". Строки виконання:  1997 - 1999 рр.
Назва наукової рекомендації: “Спосіб хіміопрофілактики туберкульозу у дітей зі стійкими вираженими та гіперергічними реакціями на туберкулін”
Анотація.
Суть нововведення, яке рекомендується для впровадження, полягає в тому, що на тлі застосування хіміопрофілактики туберкульозу, котра складається з прийому протитуберкульозних хіміопрепаратів у фармакопейно припустимих дозах та режимах, дітям зі стійкими вираженими та гіперергічними реакціями на туберкулін додатково підшкірно призначається очищений туберкулін в стандартному розведенні 2 ТО ППД-Л в 0,1 мл один раз на тиждень з поступовим збільшенням дози. При цьому разова доза туберкуліну в кінці 3-х місячного курсу хіміопрофілактики складає 0,8-1,2 мл (16-24 ТО) для дітей 5-9 - річного віку і 1,2-2,1 мл (24-42 ТО) для дітей 10-14 - річного віку.
До дітей зі стійкими вираженими та гіперергічними реакціями на туберкулін ми відносили осіб, у яких, незважаючи на проведення одного або більше курсів хіміопрофілактики, зберігалась висока чутливість до туберкуліну (15 мм і більше) і, як наслідок, високий ризик захворювання на туберкульоз.
Відомий спосіб проведення хіміопрофілактики туберкульозу у дітей, інфікованих мікобактеріями туберкульозу (МБТ), в тому числі з гіперергічною чутливістю до туберкуліну, шляхом перорального застосування ізоніазиду в дозі 5 - 8 мг/кг маси тіла на добу протягом 3-х місяців. При проведенні хіміопрофілактики на термін, який перевищує 3 місяці, до ізоніазиду додається другий хіміопрепарат - рифампіцин чи етамбутол (див. наказ МОЗ України N 26 від 14.02.96 р.). 
Використання зазначеного способу хіміопрофілактики у дітей, інфікованих МБТ, у більшості випадків знижує туберкулінову чутливість до нормергії. Одначе, в ряді випадків, непередбачених даним наказом, а саме у дітей зі стійкими вираженими (інфільтрат на пробу Манту з 2 ТО — 15-16 мм) та гіперергічними (інфільтрат на пробу Манту з 2 ТО - 17 мм і більше) реакціями на туберкулін, існуючий нині спосіб хіміопрофілактики не справляє потрібного ефекту.	В подібних випадках недостатня ефективність хіміопрофілактики одним ізоніазидом, найчастіше обумовлена стійкістю МБТ до ізоніазиду (первинна або набута), низькими захисними силами організму та іншим.
Запропонований спосіб здійснювали таким чином: при вступі у стаціонар дітям, зазначеної категорії, після bhgm`wemm чутливості шкіри до туберкуліну за пробою Манту з 2 ТО, призначали ізоніазид та етамбутол, а на 7­й день вводили підшкірно в ділянку зовнішньої поверхні плеча 0,1 мл (2 ТО) туберкуліну ППД-Л. Дозу кожної наступної ін'єкції туберкуліну підбирали емпіричним шляхом в залежності від інтенсивності місцевої (розмір інфільтрату шкіри через 72 години після ін'єкції) та загальної (температура тіла) реакцій організму. Так, якщо у дитини спостерігалась слабко виражена місцева (інфільтрат менше 10 мм) і відсутня загальна (температура тіла менше 37,0°С) реакції, то дозу наступної ін'єкції туберкуліну збільшували на 0,2 мл (4 ТО ППД-Л); у дітей з помірною місцевою (інфільтрат 10-14 мм) та загальною (підвищення температури тіла до 37,0-37,4°С) реакціями ­ на 0,1 мл (2 ТО ППД-Л); у випадку вираженої місцевої (інфільтрат 15 мм і більше) та загальної (температура тіла 37,5°С і вище) реакцій дозу не збільшували, а повторювали, як правило, один або декілька разів поки не відбувалося зниження чутливості шкіри до нормергічних величин (інфільтрат 14 мм і менше), а температури тіла - до малих субфебрильних цифр.
Багаторічною практикою застосування туберкуліну (1890­91 рр.) доведено безперечну його цінність, як специфічного десенсибілізатора, стимулятора репаративних процесів й тощо. Але, незважаючи на великий досвід застосування туберкуліну з діагностичною та лікувальною метою, суть і механізми його дії залишаються суперечливими.
Дослідженнями співробітників нашої клініки встановлені імуномодулюючі властивості туберкуліну, зокрема його здатність сприяти нормалізації кількісно­якісних характеристик різних ланок імунітету. Вивчення результатів імунологічних тестів, отриманих нами під час проведення хіміопрофілактики у дітей, дозволило встановити, що нормалізація кількості та функціональної активності імунокомпетентних клітин, вірогідно частіше спостерігається наприкінці 3-х місячного курсу хіміопрофілактики. Крім того, ми вважаємо, що туберкулін, поєднуючись із фіксованими на поверхні Т-лімфоцитів специфічними антитілами, створює умови виходу МБТ із внутрішньоклітинного стану в позаклітинний, що робить їх більш уразливими до дії протитуберкульозних препаратів. Разом з тим, підвищення антибактеріальної активності хіміопрофілактики, досягали шляхом сумації бактеріостатичної дії двох високоефективних хіміопрепаратів - ізоніазиду та етамбутолу.
Отже, одночасне застосування двох хіміопрепаратів і туберкуліну, за розробленою нами методикою, сприяє нормалізації показників імунологічної реактивності та факторів неспецифічного захисту на фоні зниження специфічної сенсибілізації. В результаті ­ досягається підвищення ефективності хіміопрофілактики, як у найближчі, так і віддалені строки спостереження. Підтвердженням нашого висновку є те, що поєднане застосування хіміопрепаратів і туберкуліну справляє виражений ефект навіть у тих дітей, у яких не було ефекту від застосування тільки хіміопрепаратів на попередніх етапах.
Показання для застосування: проведення u3l3nopnt3k`jrhjh туберкульозу в інфікованих мікобактеріями туберкульозу дітей , у яких, незважаючи на проведення одного або більше курсів традиційної хіміопрофілактики, зберігається висока чутливість до туберкуліну (інфільтрат за пробою Манту з 2 ТО ППД­Л становить 15 мм і більше).
Нововведення пройшло апробацію у відділенні фтизіопедіатрії Інституту фтизіатрії і пульмонології ім. Ф.Г.Яновського АМН України, у пульмонологічному відділенні туберкульозної лікарні № 13 м. Києва та дитячого туберкульозного санаторію “Барвінок” (м. Боярка Київської області).
Перелік необхідного обладнання: шприци одноразового використання ємністю 1,0 мл, алерген туберкульозний очищений рідкий у стандартному розведенні 2 ТО ППД-Л в 0,1 мл для внутрішньошкірного застосування.
Послуги розробників для оволодіння нововведенням: курси інформації та стажування.
Установа-розробник, адреса і реквізити. Інститут фтизіатрії і пульмонології ім. Ф.Г.Яновського АМН України, 03680, м. Київ­110, узвіз Протасів Яр, 7.
Прізвище, ім'я та побатькові авторів-розробників:
В.А.Рущак,
В.П.Костроміна,
В.О.Усанова
Контактний телефон (044) 277-54-77
Відповідальний за впровадження: В.О.Усанова.
Висновок вченої ради інституту.
Нововведення має практичне значення, оскільки його впровадження у фтизiопедiатричну практику дозволить підвищити ефективність хіміопрофілактики туберкульозу у дітей зі стійкими вираженими та гіперергічними реакціями на пробу Манту з 2 ТО ППД­Л завдяки безпосередньому впливові туберкуліну на імунну систему, що сприяє досягненню необхідної перебудови загальної і специфічної реактивності організму i за рахунок чого зменшується чутливість шкіри до туберкуліну.
Запропонований метод практично не має побічних ефектів, йому притаманна доступність та простота застосування, забезпечує високий економічний ефект за рахунок зменшення прошарку дiтей з високим ризиком захворювання на туберкульоз.
Результати роботи можуть бути впроваджені шляхом знайомства з методикою на курсах інформації та стажування.
Нововведення рекомендовано до застосування в практиці туберкульозних лікарень, санаторіїв і протитуберкульозних диспансерів.

1999.12.15