протязі всього курсу лікування (стаціонарного і амбулаторного), так і після етапу щоденного введення препаратів. Можливо також одночасне застосування деяких препаратів призначеної комбінації щоденно, а інших – інтермітуюче.
              Інтермітуюча хіміотерапія особливо показана: а) при поганій переносимості щоденного застосування препаратів, б) у хворих, що порушують лікувальний процес, у яких вкрай необхідний суворий контроль за прийомом ліків, в) а також при дефіциті деяких протитуберкульозних препаратів.

___________________________________________________________
Укладачі: д-р мед. наук,  проф. Й.Б. Бялик, канд. мед. наук, доц. В.П. Шаповалов, канд. мед. наук, доц. А.П. Аніпко, канд. мед. наук Л.М. Циганкова, асист. М.М. Кузьмін.

Відповідальний за випуск: Буковинська державна медична академія; 
58000, м. Чернівці, Театральна площа, 2.
Тел.  (03722) 2-42-40
Факс (0372) 55-37-54

Тираж: 80 прим.

	 

АКАДЕМІЯ   МЕДИЧНИХ  НАУК  УКРАЇНИ                                                                                                                                                            Інститут фтизіатрії і пульмонології ім. Ф.Г. Яновського
МІНІСТЕРСТВО ОХОРОНИ ЗДОРОВ’Я УКРАЇНИ
Буковинська державна медична академія
_________________________________________________________
                                                              
                                                                                                                                                               УДК 616.24-002.54/.57-036.13-085.2/.3       

                                                                      Випуск за проблемою 
                                                              “Фтизіатрія і пульмонологія”                                                                                                
                                                             
ЗАТВЕРДЖЕНО
Вченою радою Інституту
фтизіатрії і пульмонології
ім. Ф.Г. Яновського АМН України
Протокол №  3
від « 12 »  березня 2002 р.

Метод контрольованої переривчастої 
хіміотерапії вперше діагностованих хворих на деструктивний туберкульоз легень

                                                                                                              (інформаційний лист)

                                                                                                                                                         Чернівці – 2002	
Пропонується для впровадження в практику роботи стаціонарів протитуберкульозних установ розроблений Інститу-том пульмонології і туберкульозу ім. Ф.Г. Яновського і курсом туберкульозу Буковинської державної медичної академії метод контрольованої інтермітуючої хіміотерапії вперше виявлених хворих на деструктивний туберкульоз легень. 
Бактеріальна популяція мікобактерій туберкульозу (МБТ) у вогнищі ураження неоднорідна, вона складається із штамів, здатних і не здатних до розмноження. Більшість сучасних антимікобак-теріальних препаратів (АМП) діють бактеріцидно переважно на МБТ, які інтенсивно розмножуються. На мікобактеріїї, які знаходяться у стані спокою (персистування), АМП спричиняють значно меншу бактеріцидну дію. 
             Відомо, що під впливом АМП здатність МБТ до розмноження пригнічується не тільки під час вжитку АМП, але й певний час після припинення їх прийому, найчастіше впродовж 36-96 годин  (Petresku G., Gloaba I., 1988). По даним С.А. Куничкиної та співавт., 1987, ізоніазид, внесений в культуру МБТ, пригнічує ріст збудника на 5-6 днів, ріфампіцин – на 3, етамбутол - на 2-3 дні. Отже, впливати на метаболічні процеси та розмноження МБТ можна і шляхом переривчастого введення протитуберкульозних препаратів (Diсkinson J.M., Mitchіson D.A., 1987).
 Таким чином, інтермітуюча терапія дозволяє керувати процесом мітозу МБТ, тобто затримувати їх розмноження  на протязі переважно 48-72 годин.
Вищенаведене обгрунтовує застосування  переривчастих режимів введення АМП, що сприяє зниженню матеріальних витрат, спрощенню методики лікування й покращанню переносимості препаратів, (Анипко А.П., 1976; Урсов И.Г., Боровинский А.И.; 1993; Бялик Й.Б. та співавт., 1997). 
Доцільність використання в комплексному лікуванні хворих на туберкульоз легень внутрішньотканинного електрофорезу зумовлено тим, що електричне поле постійного струму  за  рахунок  покращання	мікроциркуляції активує дифузію активних  антимікобактеріальних радикалів з судинного русла в оточуючі тканини і підвищує ефект хіміотерапії (Коваленко М.М. та співавт., 1987; Алексеєнко А.В., 1991). Крім того, сама методика внутрішньотканинного електрофорезу забезпечує контрольованість лікування АМП. 
Інтермітуюча терапія вперше виявленим хворим на легеневий туберкульоз проводиться через день або 2- 3 рази на тиждень не менш ніж трьома високоефективними АМП. При деструктивному туберкульозі легень інтермітуюче застосовують в стаціонарі від 4 до 6 препаратів – із числа таких, як ізоніазид, рифампіцин, піразинамід, стрептоміцин, етамбутол та ін. На амбулаторному етапі лікування, після досягнення стійкого абацилювання і значної рентгенологічної динаміки вживають інтермітуюче 2–3 АМП – переважно із числа таких, як ізоніазид, рифампіцин, піразинамід або етамбутол. При інтермітуючому застосуванні дози ізоніазиду підвищуються до 8–10 мг/кг, піразинаміду – до 35 мг/кг, етамбутолу – до 30–35 мк/кг, а інших препаратів залишаються такими, як і при щоденному прийомі – рифампіцину – 10 мк/кг, стрептоміцину і канаміцину – 13–17 мг/кг, етіонаміду або протіонаміду – 12–15 мг/кг.
По ефективності інтермітуюча хіміотерапія, особливо інтермітуюча поліхіміотерапія, мало відрізняється від щоденної хіміотерапії, а по переносимості значно краща – частота побічних реакцій зменшується в 1,5–2 рази.
У день прийому АМП внутрішньотканинний електрофорез виконується на легеневій зоні ураження при максимумі концентрації в крові всіх введених препаратів (в середньому через 2,5 - 3 години після перорального, через 1 годину після внутрішньом’язевого, через 30 хвилин після внутрішньовенного або внутрішньобронхіального введення). Тривалість процедури – 45 хвилин. Курс гальванізації складає 18 - 30 процедур на етапі стаціонарного лікування. 
              Інтермітуючу  хіміотерапію  можна  вживати  як   на   всьому