______________________________________________________________
Укладачі: канд. мед. наук О.Р. Панасюкова; д-р мед. наук, проф. 
К.Ф. Чернушенко; канд. біол. наук Л.П. Кадан, канд. мед. наук
О.А. Підгайна, канд. мед. наук І.Ф. Ільїнська, мол. наук. співроб.
А.С. Фірсова.
Голова профільної проблемної комісії МОЗ та АМН України: академік АМН України, д-р мед. наук, проф. Ю.І. Фещенко
Голова експертної комісії: д-р мед. наук, проф. В.М. Мельник
Рецензенти: д-р мед. наук, проф. А.А. Чумак;
                      д-р мед. наук, проф. В.П. Костроміна
Відповідальний за випуск: Інститут фтизіатрії і пульмонології 
ім. Ф.Г. Яновського АМН України

03680, м.Київ, вул. М. Амосова, 10.
Тел.: (044) 277-54-88; 277-42-22; Факс: (044) 277-21-18.
E-mail: cell@ifp.kiev.ua

Тираж: 80 прим

     

     

  

   

       Для впровадження в практику роботи стаціонарів протитуберкульозних установ пропонується визначення інтенсивності PPD-індукованого апоптозу нейтрофільних гранулоцитів на початку лікування хворих, що дозволяє прогнозувати наслідок туберкульозу, яке апробовано Інститутом пульмонології і фтизіатрії ім. Ф.Г. Яновського АМН України

       Відомо, що апоптоз як імунологічний феномен відіграє роль у формуванні імунної відповіді при ряді захворювань, в тому числі і при туберкульозі легень. Його інтенсивність може буди маркером імунопатологічного стану. Дозрілі нормальні клітини стійки до апоптозу, але за умов активації (мітогени – ФГА, антигени – туберкулін, БЦЖ) виникає дисбаланс стимулюючих факторів, прискорення старіння клітини, що приводить її до загибелі – апоптозу.
     В запальній реакції відіграють роль нейтрофільні гранулоцити (НГ). Їх роль обумовлена не лише процесом фагоцитозу, а й апоптозом цих клітин. Основною функцією НГ в ініціації запалення є не тільки деструкція інфекційних агентів, але й індукція апоптозу різних клітин шляхом секреції ними факторів, що індукують їх загибель.

     Для оцінки апоптозу НГ бажано використовувати методику Н.А.Маянського. Чисту популяцію НГ виділяють з периферичної крові на подвійному градієнті фікол-верографіну (щільністю 1,090 та 1,078., відповідно). Культивацію клітин (100 мкл 106/ мл) проводять протягом 4 годин в середовищі 199 з сироваткою великої рогатої худоби в розведенні 1: 4 при 370 С в лунках предметних скелець. Для визначення впливу туберкуліну на апоптоз НГ (PPD-індукований апоптоз) у поживне середовище додають  антиген у робочій концентрації 30,0 мкг/мл (кінцева доза – 15,0 мкг/мл). Після завершення інкубації препарати відмивають у фосфатному буфері, підсушують, фіксують метанолом та фарбують по Романовському.
     Оцінку результатів проводять під імерсійною системою мікроскопу при збільшенні *900. Клітини, які перебувають у стані апоптозу диференціюють за характерною морфологією: зменшення розмірів клітин, конденсування їх цитоплазми, поява безструктурного хроматину та пікноз або фрагментація ядра на декілька округлих тілець. Після перегляду 200 клітин підраховують відсоток апоптозних форм.		АКАДЕМІЯ   МЕДИЧНИХ  НАУК  УКРАЇНИ
Інститут фтизіатрії і пульмонології ім. Ф.Г. Яновського
_________________________________________________________

УДК 616.24-002.5-036.13:615.37:612.017.1

Випуск із проблеми
“Фтизіатрія і пульмонологія”

ЗАТВЕРДЖЕНО
Вченою радою Інституту
фтизіатрії і пульмонології
ім. Ф.Г. Яновського АМН України
Протокол № 9
від 07.10.2003 р.

Інтенсивність апоптозу нейтрофільних гранулоцитів у хворих на туберкульоз легень та його прогностичне значення

(інформаційний лист)

Київ – 2003

     Дослідження показали, що у хворих на туберкульоз легень рівень спонтанного апоптозу НГ складає (20,9 ± 2,1) %, що суттєво не відрізняється від контролю (16,3 ± 1,8) %. Внесення специфічного антигену – туберкуліну в живильне середовище призводить до вірогідного посилення інтенсивності апоптозу поплуяції НГ в обох групах. Однак при туберкульозі інтенсивність PPD-індукованого апоптозу вірогідно більш висока (46,9 ± 3,3) %, ніж у здорових осіб ( 34,8 ± 3,6) %, Р < 0,05. 
     Проведення курсу специфічної антибактеріальної та хіміотерапії призводить до вірогідного зниження інтенсивності як спонтанного (14,5 ± 2,0 , Р < 0,05), так і PPD-індукованого апоптозу (29,9 ± 3,5 %, Р < 0,05). 
     На початку лікування у пацієнтів, у яких був сприятливий наслідок процесу (спостережена позитивна динаміка клінічних симптомів, основних показників ефективності лікування) підвищений рівень PPD-індукованого апоптозу НГ спостерігався у (22,2 ± 13,8) % випадків. У хворих з несприятливим наслідком хвороби (або лише клінічний ефект, або залишались бактеріовиділення, чи каверни) апоптоз був підвищений у (76,9 ±10,8) % випадків(Р < 0,05). 

     Таким чином, підвищений рівень апоптозу нейтрофільних гранулоцитів в умовах специфічної стимуляції (40,0 % та вище) на початку захворювання може вважатися несприятливим прогностичним фактором в плані наслідку туберкульозного процесу.

      Застосування визначення інтенсивності PPD-індукованого апоптозу нейтрофільних гранулоцитів на початку лікування сприяє підвищенню точності прогнозу наслідків туберкульозного процесу та дозволяє з самого початку лікування хворого призначити найбільш ефективну індивідуальну антибактеріальну терапію.