Запропонована методика двоетапного комплексного обстеження хворих (скринінг у поєднанні з ПСГ) дозволяє веріфікувати діагноз ПС з високим рівнем ефективності і дає суттєвий економічний ефект за рахунок скорочення кількості хворих, що потребують коштовного обстеження.

	
Укладачі:		 Ю.І. Фещенко, Л.О. Яшина, Г.Л. Гуменюк,
 В.І. Ігнатьєва, М.О. Полянська, О.Я. Лекан,
 А.М. Туманов, В.В. Куц (Інститут фтизiатрії 
і пульмонології ім. Ф.Г.Яновського АМН 
 України)
Рецензенти:			О.І. Ласиця, В.П. Костроміна
Відповідальний за випуск:	Інститут фтизіатрії 
і пульмонології ім. Ф.Г.Яновського АМН 
України 03680, м. Київ, узвіз Протасів Яр, 7.
Тел.: (044) 277-27-33,
     277-54-88
Факс (044) 277-21-18

Тираж: 60 прим.
АКАДЕМІЯ МЕДИЧНИХ НАУК УКРАЇНИ
Інститут фтизіатрії і пульмонології ім. Ф.Г. Яновського АМН України

УДК: 616.24-008.444:616.233-002-007.272-036.12

Випуск із проблеми
“Фтизіатрія і пульмонологія”

ЗАТВЕРДЖЕНО
Вченою радою Інституту
фтизіатрії і пульмонології
ім. Ф.Г. Яновського АМН України
Протокол № 10
від 20.06.2000 р.

МЕТОДИКА ДВОЕТАПНОГО КОМПЛЕКСНОГО ОБСТЕЖЕННЯ ХВОРИХ НА “ПЕРЕХРЕСНИЙ СИНДРОМ”
(інформаційний лист)

Київ 2000

Пропонується для впровадження в практику терапевтичних, пульмонологічних і оториноларінгологічних відділень науково-дослідних інститутів методика двоетапного комплексного обстеження хворих на “перехресний синдром” (ПС) з метою підвищення ефективності діагностики ПС.
В 2000 році виповнилось 33 роки, як Річард Янг і Вольфганг Кухль вперше виділили (1967 р.) із синдрому Піквіка самостійно існуючий патологічний симптомокомплекс, основним проявом якого є регулярні епізоди нічних асфіксичних станів - нічні апное.
На сучасному етапі розвитку медицини синдромом сонного апное (ССА) прийнято вважати розлад акту дихання, що характеризується розвитком зупинок дихання під час сну на протязі більш як 10 секунд з частотою більше 5 випадків за годину. Визначають три типи апное: центральне, обструктивне і змішане. Найбільш поширеним типом нічних апное є обструктивний. При цьому спостерігається припинення потоку повітря на рівні верхніх дихальних шляхів, внаслідок чого повітря, що вдихається, не досягає легень.
Недостатньо розробленою, найбільш складною для діагностики і терапії є досить часта патологія - “перехресний синдром”, що характеризується поєднанням хронічного обструктивного бронхіту (ХОБ) з обструктивним апное. При цьому значно погіршуються і набувають нової якості порушення функції дихання.
В 1996 р. на Україні вперше проблемою поєднаної патології ССА і ХОБ зацікавилися в Інституті фтизіатрії і пульмонології АМН України, де в 1997 р. була створена перша на Україні “Лабораторія сну”, обладнана полісомнографом “Sleep Lab” фірми “Erich Jaeger”, Німеччина.
На базі проведення багаточисельних досліджень нами запропонована методика двоетапного комплексного обстеження хворих на ПС.
Скринінговий етап обстеження хворих включає: діагностику ХОБ, проведення анкетування для виявлення симптомів ССА та огляд ЛОР- органів.
У хворих виявляють клінічні та функціональні ознаки ХОБ (стан і зворотність бронхіальної обструкції).
Розроблена “Анкета” для самоопитування хворих, яка містить 11 запитань, що характеризують різні прояви ССА. При аналізі анкетних даних визначають 4 найбільш суттєвих ознаки ССА: паузи уві сні, хропіння, сон (сонливість) у денний час, короткочасне засинання сидячи або стоячи у транспорті, а також при монотонній праці.
При об'єктивному огляді ЛОР - органів використовують наступні загальноприйняті методики: передня та задня ріноскопія, фарінгоскопія та непряма ларингоскопія. Визначають патологічні ураження ЛОР-органів та анатомічні особливості їх будови: звуження носових ходів, гіпертрофія піднебінних мигдалин, збільшення м'якого піднебіння, збільшення язичка, збільшення язичної мигдалини, звуження дихальних шляхів на рівні носоглотки, що є основним механізмом виникнення синдрому сонного апное. 
Таким чином, на скринінговому етапі обстеження на підставі клінічних досліджень, анкетування симптомів ССА, дослідження функції зовнішнього дихання, вивчення анатомо-функціональних особливостей верхніх дихальних шляхів виділяють групу ризику - хворих на ХОБ з вірогідністю існування ССА.
На другому етапі обстеження проводиться полісомнографічне (ПСГ) дослідження, яке включає безперервну на протязі нічного сну електроенцефалографію (ЕЕГ), електроокулографію (ЕОГ), електроміографію м'язів підборіддя (ЕМГ) і електрокардіографію (ЕКГ). Дихання реєструється за допомогою стравохідної манометрії або імпедансної пневмографії з застосуванням поверхневих електродів та імпедансного перетворювача. Наявність назоорального току повітря реєструється за допомогою термісторів, насиченість артеріальної крові киснем - черезшкірним методом.
ПСГ дозволяє діагностувати тип апное і кількістно характеризувати вираженність ССА.